"Не мрзи слабо дете. Оно може постати син тигра!"
/ТУНГУСКО КРАЉЕВСТВО/
/1192. - година Црног Штакора/
--- филм Сергеиа Бодрова ---
____________ " М О Н Г О Л "
Свештеник кога си послао, нашао је твоју жену мртву.
Чујес ли ме?
/ТУНГУСКА СТЕПА, 20 године пре/
Када сам имао 9, отац ме је водио Меркитима да нађем невесту.
Био је од њих украо моју мајку, и они му то нису заборавили.
Сада је морао да се измири са њима, па је одлучио да ме венча Меркитком.
Нисам могао одбити.
Овде живи мој пријатељ Даи-Сећен. Овде ћемо преспавати.
Добро дошао, мој пријатељу Есугеи! Драго ми је што те видим.
Твој син је порастао. Уђите.
- Како ти је име? - Темуђин. Али, ја бих требао бити онај, који први пита.
- Колико имаш година? - Девет.
- Млађи си од мене. - Колико? - Целу годину.
- Зашто си дошао? - Идем Меркитима да нађем невесту. Одлучили смо овде да пресапавамо.
Мудри народи долазе у наше племе, да изабру невесту.
До виђења, Темуђине.
- Чекај ! Како се зовеш? - Борте.
Темуђине, мене би требао да изабереш !
Добро учињено !
Таргутај, хајде да се боримо ! Пијан сам, па ћеш можда и победити.
'Ајде, устај! Устај одмах!
Ниси само глуп, већ си и слаб!
Комарци су овде велики и гадни.
- Ја желим овде изабрати невесту. - Желиш? Што би то урадио? Ово племе је слабо.
Мудри људи долазе овде да нађу невесту.
Морам се помирити са Меркитима. Тамо изабери невесту.
- Нека иде како иде. - Увредиће се ако не изабереш.
Ако им је племе слабо, нека буду увређени.
Запамти ово шта ћу ти сада рећи !
Важно је да не крене по злу, и да изабереш невесту исправно.
Њено лице би требало бити право, као површина сланог језера...
... а очи уске. Зли духови улазе у широке очи и она ће полудети...
... јер неће видети стварност. И најважније, не заборави да погледаш њене ноге.
Што су женине ноге јаче, то веће задовољство човек добија. Разумеш?
- Ти ћес бити моја невеста. - Хоћу да ти будем.
Изабрао сам своју невесту.
Њу ћу ти дати за капут од самуровине. Твој син је исправно одабрао.
Исправно или не, време ће показати. Сада можемо наставити пут.
У праву си. Али ипак, ово је велика част за моје племе.
Могу се венчати за 5 година.
Ово је кост од беле вране. Ако је протрљаш твоја жеља ће се обистинити.
- Вратићу се за 5 година. - Добро.
Зашто ме ниси послушао? Тврдоглав си, и све радиш по своме.
Чим сам је видео, одмах сам знао да је она моја невеста.
Шта да кажем Меркитима? Неће ми ово опростити. Па добро, нек буде шта буде.
Пошли смо кући...
... и мој отац је ћутао.
На крају ми је рекао: "Поступио си исправно. Човек и треба сам да изабере невесту."
Нисам знао, да ће овај дан променити мој живот, заувек.
Бојиш ли се?
- Да. - Када грми, значи да је Бог Тенгри љут.
Зато сви Монголи, стрепе од грмљавине. Не брини, у реду је да се плашиш.
Ено, непријатеља!
Па шта !? Крв се не пролива у логору за одмор. Идемо!
- Молим да прихватите ово млеко од мог господара. - Да. Захваљујем.
Седите.
- Захваљујем. - Да...
- Изволи. - Хвала.
Есугеи, нека прво слуге пију.
Гледај како пиље у нас.
Они су наши непријатељи.
Али ако ја, Кан Есугеи, прекршим обичај, свет ће се преокренити.
Ниси добро Есугеи. Да станимо мало?
Умукни, псето! Ти не одлучујеш.
Отровали су нашег Кана !!
Говно мало !!
Есугеи је готов! Одлазимо!
Отроваше ме, ђубрад.
Остављам те сине. Сада си ти Кан.
Буди јак !
Моли се нашем Богу, господару Плавог неба, Свемогућем Тенгрију. Помоћи ће ти.
- Узмите све !! - Потерај крдо! Крдо! Хајде!
Да се ниси усудио! То је пастув нашега Кана! Шта радите? Станите!
Он вас је штитио! Одлазите! Шта радите? Оставите то!
Ђубре једно, незахвалан си!
- Зар се не бојиш, Таргутаи? - Чега? Кан Есугеи је мртав.
Мој је син сада Кан. Он ће ти се осветити!
- Зар ти призељкујеш његову смрт? - Боже...
- Хајде, брзо, бежи! Брзо! - Ухватите га! - Бежи!
Које лудило је ушло у тебе? Таргутаи?! Пусти га!
Зашто кршиш наше обичаје? Монголи не убијају децу !!
Буди проклет Таргутаи... ти и твоје прљаве двоколице смрти.
У реду... као што је говорио Есугеи: "Никада не крши обичаје, ма како желео."
Убићу га када порасте.
Таргутаи !!
Реци људима, да не желим бити Кан.
Псето мало... Сви су те већ заборавили.
- Па, зашто ме онда хоћеш убити? - Да бих спавао спокојно.
Ја ћу убити тебе !!
Ја ћу први тебе убити. Олошу !!
Ех, да будеш јак... једи.
Пиј...
Још...
Ех те муве... попише ти крв.
Темуђине! Твоје племе је отишло. Не брини за њих.
Џамуха, брате, нађи моју невесту. Реци јој да ме чека.
Још је мали.
Храни га више! Да порасте, када се вратим.
Идемо! Грми...
Свевишњи Тенгри, Господару Плавог неба, ја сам Темуђин. Ако ме чујеш, помози ми.
Та зиме се нисам могао вратити кући. Једини ко ми је могао помоћи, био је мој брат Џамуха.
Беше то далек пут, али нисам имао избора. Знао сам да ме траже, да ме убију.
Преживио сам, јер ме наш Бог Тенгри, није напустио.
Сада сам био спреман да сретнем своје непријатеље.
Али, најпре сам морао наћи своју невесту, Борте, а онда...
... вратити оно, што ми правом припада.
- Мислио сам да си мртав. - Жив сам, а ти знаш зашто сам дошао.
Знам. Али, прошло је много година. Не знам да ли ће Борте пристати да буде са тобом.
Мој Темуђин се вратио.
Оче, морам отићи са Темуђином.
Капут од самуровине... узми, понеси са собом.
- Зашто ме не додирујеш Темуђине? - Бојим се да те не угушим.
Мој син... Темуђин...
Тако... Допадаш ми се. Јака си, као ја.
Добра си.
Ово је мој поклон.
Ох... то...
... сувише је вредно за мене.
Дај...
За тебе.
Теби...
- Теби... - Брате, када ћеш подићи своју Јурту? - Сутра.
Добро је што се наш брат вратио, са лепом женом.
- Сада си моја! - Јер сам ја тако желела.
- Бићу добра жена. - Знам. Знам то.
Остани где си!
Оелун...
- Оелун? - Тихо... - Ко је?
- Чилиду... - Ох, препознала си ми глас?
- Жене не заборављају првог човека. - Хеј, сиђи! Желим да те гледам.
Што бих желео да гледам тебе, бабо? Мени треба твоја снаја.
Одлази! Губи се! Овде није. Губи се!
- Умукни !! - Хеј !!
- Ево је !! - Држи је! Држи је!
Пуштај ме !!
Држи је!
Хасар, хаватај је !!
Хасар, пуштај !!
- Пуштај ме, ђубре! - Где су? Говори !! Где су?
Нашао сам њихове трагове.
Темуђин... чекала сам дуго.
Много пута сам гладила ову кост, само са једном жељом... да се вратиш.
Желим за увек да будем са тобом, Темуђине.
Обећавам ти то.
Меркити.
Иди кући !!
Када је Темуђинов отац украо моју невесту, заклео сам се на освету.
Сада си моја. Јасно !! Ухватите је !!
Сине мој !!
Брате... шта се десило! Брате!
Шта се десило?! Реци! Брате!
Шта су ти урадили?
Здраво Џамуха, брате мој!
Драго ми је да си жив, брате.
Брате, узми овај дар.
Када сам сазнао да су Меркити украли твоју жену, јетра ми је оболела.
- Желим да причам са тобом. - Овамо.
Због жена, Монголи не ратују, ма кава била.
Рећи ћу Таичару, да ти доведе нову жену.
Хвала ти, али хоћу, Борте.
Темуђине, јеси ли пробао друге, осим ње?
Да ли мислиш да су само њене ноге јаке?
Немам много времена.
Поздрави га !
Таичар... Меркити су увредили мога брата.
- Колико ће ти се ратника придружити? - Борићу се, а остали ће ми се придружити.
- Недовољно, брате. - Знам. Зато сам и дошао теби.
Добро.
- Следеће године. - А зашто следеће?
Следећа ће бити боља за рат. Сачекаћемо.
Само никоме не говори, да због жене рат почињеш.
Ово је земља Меркита.
Хеј, ко си?
Знала сам да ћеш доћи.
Борте, не могу да живим без тебе!
Ово је мој син.
Видим.
Јеси ли срећан, што си вратио жену?
Стрепео бих да спавам са таквом. Да, бих...
- Ја не бих. - Ти си храбар.
Баш је храбар. И јесте...
- Хоћу да ти се захвалим брате. - Да, у реду је... Остани са мном.
Навикао сам да будем свој господар.
Зар не познајеш Монголе? На крају, умрећеш сам.
Учинићу те првим, после мене.
- Темуђине, твоји људи те чекају. - Морам ићи. - Да, да, да... Иди.
Прикупи плен и ништа не дирај!
Темуђине, овај мач је за тебе. Одличан је.
Џамуха је присвојио највећи део плена. Кажи, како ћемо поделити остатак?
Ја ћу узети једну десетину, а остало подели војсци. Не заборави и породице палих.
- А мач, узми ти. - Хвала, Темуђине.
Слушајте, Темуђин дели плен са нама! Чујете ли?!
Свако ће добити свој део.
Припази на њега... плен је разделио.
- Идући пут ће све задржати за себе. - Црно семе је посејано у твојој Јурти.
- Не говори зло о брату. - Како ти је он брат? Ја сам твој брат.
Уђи...
Не можеш кувати две јагњеће главе у истом лонцу. Људи тако кажу.
Устај !!
Дижи се !!
Мој брат је отишао... Баш је тврдоглав.
Дижи се !! Не развлачи се !!
Даритаи !! Алтан !!
Таичар...
Где је Даритаи? Где је Алтан?
Зна ли та стока где треба да буде? Треба да буду уз мој плен.
Отишли су са Темуђином.
Шта !!?
Отисли су са Темуђином.
Брате...
... ниси се опростио самном. - Хтео сам, али си слатко спавао, брате.
Моји људи су пошли са тобом. Зашто?
Ти знаш Закон. Монголи могу променити господара, ако желе.
Даритаи, Алтан...
... зашто сте ме напустили?
- Темуђин је праведнији. Поштенији је. - Врати нам наше коње !!
Ти си ми дао тог коња. Сада је мој.
Даритаи, ја сам твој господар. Јасно?
Ако бих желео, ишчупао бих ти трулу јетру.
Покушај. Моја јетра сада има новог господара.
Не могу ти их вратити, брате. Монголи су, па сами бирају.
Чувајте мог коња. Вратићу се по њега.
Даритаи, краду наше коње!
Џамухинови људи су покушали отму твоје крдо.
Један од њих је убијен.
Један лопов мање !!
Убили смо Џамухиновог брата... Таичара.
Ко га је убио?
Ја сам. Нисам га препознао.
Спасио си наше коње, али си нам донео рат.
Опрости ми господару !! Пошаљи моју главу Џамухи.
Он је чувао крдо.
Напустиш ли га, шта ће људи рећи?
Учио сам од твоје туге, Џамуха.
Желим да ти помогнем, да се осветиш.
- Желим да вежем Темуђинову главу за реп мога коња !! - Иди онда и вежи је.
Без тебе... то не могу.
Бојиш се, Таргутаи?
Јеси ли Кан?
Има само два јака Монгола у степи... то знаш.
Ја и мој брат Темуђин.
Схваташ ли?
Довешћу све своје ратнике. Хоћеш ли ми дати Темуђина?
Темуђине, Џамуха иде нашим трагом. Прелазе нас бројем 10 пута. Шта да радимо?
- Нећу оставити наше породице. - Преживимо ли вратитћемо се по њих. Други избор немамо.
Алтан, Даритаи, поверили сте ми своје породице. Џамуха их неће поштедети.
Да ли сте спремни да их оставите?
Ти одлучи, Темуђине.
Темуђине...
... остави нас. Спаси себе !!
Уради оно што Монголи увек раде. Сви ће разумети.
Ја нећу разумети.
Напред, у планину !! Брзо !!
- Шта чекас Џмуха? Пожуримо. - А зашто бих журио, Таргутај?
Темуђин ће нам умаћи. И више га нећемо наћи.
Ти баш не познаш мог брата.
- Јесте ли спремни? - Спремни смо.
Хасар...
... узми неколико ратника, да штите жене и децу. - Да! Чули сте, идемо!
Темуђине, ми остајемо са тобом.
Време је да идеш.
- Пази на себе и нашег сина. - Остани жив, Темуђине.
Запамти нас.
Видиш ли на шта мој брат личи? Нећеш га лако савладати.
Нападај !!
То ђубре... хоћу га живог.
И ја.
Џамуха, обећао си га мени. Мој је !!
Све ово је моје, Таргутаи. И ти си мој.
Ћутљив си.
Моли за милост.
Желиш да умреш, Темуђине?
Немам навику да молим, брате.
Моли за милост.
Не могу.
Молим те.
Опрости ми брате.
Нисам твој брат...
... твој сам твој Кан.
А ти си... роб !!
Води га !!
Устај, дижи се! Хајде, помоћићу ти.
Не смеш да станеш.
Не заслужујем милост. Лоше сам се борио.
Ниси, не... Добро си се борио, Темуђине. Спасио си наше породице... децу...
... сви Монголи, памтитиће те заувек.
Не заостај! Крећи се!
Устај, видеће те!
Одмах! Подигни га!
Не брини, ово ми је крај.
/Тунгуска граница - годину касније/
- Добар дан, Господару. - Стани !!
- Желите ли да купите моје робље? - Колико тражиш?
За тог, низ тунгуског новца. Два, за овога...
Јел' њега?
За овога, пет.
То је превише !! Три.
Не могу за мање. Убио ми је најбољег стражара. Удавио га.
- Не купуј га, не навлачи нам беду. - Коју беду роб може донети? Хиљаде их имамо...
- Ратник је, никада не опрашта понижење. Заборави га... - Шта лупеташ старче !!?
Он је роб и умреће као роб. Друго неће бити.
Видим, хиљаде монголских јахача, како уништавају твоју земљу... и смрт.
Хеј, Монголу! Желиш да уништиш наше краљевство?
Знам ја шта са њим да радим.
- Нисмо плаћени пола године. - Да, знам...
Шат мислиш, да продамо ову бештију?
Ко би га купио?
Хеј, Монголу ! Покажи нам зубе !
МОНГОЛ КОЈИ ХОЋЕ ДА УНИШТИ ТУНГУСКО КРАЉЕВСТВО
Молим ти се да нам опростиш.
Жао ми је, јер знам да Монголи умиру у кавезу.
Ја нисам од тих. Живећу.
Имаш јак дух.
Дошао сам да те молим. Када време насиља дође, немој уништити наш манастир.
Убиј стражаре ноћас... и дај ми кључ кавеза.
- Вера ми не допушта да убијам. - Али моја, допушта.
У манастиру су свете књиге. Они се морају сачувати.
Не знам да читам.
Иди на монголску пијацу робова. Пронађи племе Темуђина, и дај ову кост Борти.
Запамти да ту кост даш Борти.
Обећавам.
Сви су опљачкани у Монголској степи.
Од наших трговаца само "Златна наушница" иде тамо. Али, и он је сам разбојник...
... и нико не зна када ће се појавити. Тако је то, тако стоје ствари.
И шта ћеш сад? Нико ти неће помоћи, стари монаху.
Ђоци, Ђоци... Морамо да идемо.
Знам како се монаси покопавају.
- А шта ти чекас? - Караван.
Ово је последњи караван. Нећу се брзо вратити.
Поведи нас са собом !
Пут је дуг, а видим да немаш новца.
- Како ћес ми платити? - Знаш ти како.
- Мало је. - Договорили смо се.
- Он жели више или ће отићи. - Немам више новаца.
Не личиш на сиромаха.
Чекај !!
Разговарајмо...
И да знаш, ако се мрднеш, убићу те.
Кључ !!
А како се он зове?
Мунган.
Ја сам твој отац, Мунган.
- А где је наш други отац? - Не спомињи га више. Ово је ваш отац.
Идите на спавање !
Он је наш отац.
Желиш и ти да се играш?
Дођи.
Оче, зашто не уплетеш своју косу? Монгол треба да уплете косу у плетенице.
Ја сам изузетак.
- Ово је месо. - Месо.
Наш језик је најлепши. Диван је.
И сви ће једног дана, говорити монголски. Ево, чуј како дивно звучи:
Месо !!
- Ђоци, колико имаш година? - 10, оче. - Е, па време је да изабереш невесту.
- Како да је изаберем? - Научићу те. Наћи невесту, најтежа је ствар. - Слажем се.
- Рекао сам ти да није страшан. - Да, отац је забаван.
Размишљам о именима синова, које ћес ми родити.
Заборавио си, какви су Монголи.
Нисам, и ја сам Монгол.
Они су сада гори. Убијају, отимају... и немају милости према деци.
Знам шта са Монголима треба урадити.
Узми децу и идите кући!
Кад ћес се вратити? За годину? За две?
Дуго ће бити...
Свевишњи Тенгри, Господару Плавог неба...
... дај ми снагу да спроведем свој план.
Монголи требају законе, који ће их везати у један чвор...
... да грабеж престане, и да мајке могу рађати. Казна ће бити једна: СМРТ.
И тако, створих закон.
За оног који дигне мач на децу или жене: СМРТ.
Ко одбије путнику гостопримство: СМРТ.
Ко купи украдено: СМРТ.
Ко убије гласника: СМРТ.
/1196. - Година сјајног змаја/
Ко баци оружје за време борбе: СМРТ.
СМРТ за њега и 10 његових пријатеља.
Побегне ли 10, СМРТ за стотину !!
Ако хиљаду побегне...
... СМРТ свим Монголима.
И Монголи су пристали на моје законе, али, Џамуха није.
Џамухина војска је бројнија...
... али ја знам како да добијем битку.
О, Тенгри, чуј моју молитву...
... а не мог непријатеља.
Тамуђинови борци су одлични стрелци.
Време је, Џамуха.
Мој брат...
... лукав је као вук.
Прво једна група.
НАПАД !!!
КРЕЋИ !!!
Темуђине, бацамо пред тебе тело нашег Кана. Покушао је побећи, па смо га убили.
- Ко је он? - Твој непријатељ, Таргутаи.
- Убијте их! - Зашто? - Ћути!
Алтан, не убијај нас!
Повредили сте закон. Издали сте свог Кана. Убијте их.
Нисмо знали... Тамуђине...
- Старче, поздрављам! - Здраво...
Хвала ти сто си ме запамтио, Темуђин-Кане.
Дајте му крдо коња, и Јурту до моје.
Све њих, примићу у моју војску.
Темуђине, ухватили смо га.
Темуђине...
... сада си Кан, и клечим пред тобом. Срећан си?
- Све ти могу опростити, брате. - Касно је...
Не желим бити каменчић, у твојој чизми.
Кажи ми... Сви Монголи, боје се олује...
... ти не? Зашто?
Није било где, да се сакријем.
Престао сам да се плашим.
И онда, шта ћеш урадити са мном, Темуђине?
А, шта би ти урадио, а?
Убио бих те, брате.
Слободан си.
Ослобађаш свог непријатеља!
Ослобађам свога брата.
Оче...
... када идемо да нађемо невесту? Обећао си ми.
Јесам, и ићи ћемо.
Погледај како лепу мајку сам ти изабрао.
Темуђине, ја сам тебе изабрала.
Истина је.
Морам довршити, што сам започео.
Добра си жена, Борте.
Знаш да ћу ти се увек враћати.
Старче, реци шта ће бити. Не бој се, могу да чујем.
Сам знаш шта ће бити, Велики Кане.
1206. - ТЕМУДЈИН ЈЕ ПРИЗНАТ ЗА ВЛАДАРА СВИХ МОНГОЛА...
... ЏИНГИС КАНА ВЕЛИКЕ СТЕПЕ.
ПОКОРИО ЈЕ ПОЛА СВЕТА
ТУНГУСКО КРАЉЕВСТВО ЈЕ ИЗБРИСАНО СА ЛИЦА ЗЕМЉЕ...
... АЛИ МАНАСТИР ЈЕ БИО САЧУВАН.
------------- К Р А Ј ------------ (Превод са енглеског: ПОПеску)